POSTMANNEN RINGER ALLTID TVÅ GÅNGER
Det var på en väg utanför Los Angeles.
Jag liftade från San Francisco till... San Diego, tror jag.
En halvtimme tidigare hade jag fått lift.
Tack för liften. De tre ciggen och för att ni inte log åt mina teorier om livet.
Varför söker ni konstant "nya ställen. Nya människor. Nya idéer"?
Kanske blir det nästa jobbet. Det jag alltid har sökt efter.
- Hur blir det med framtiden? - Den hinner jag nog med.
- Min framtid börjar kanske här. - Lycka till.
- Vi ses kanske igen. - Tack för liften.
- Gav han er något? - Precis.
Jag sa: "Vem tror ni. Att ni är? Parkera mitt på vägen!"
- Och han gav mig tre små ord. - Tre små ord?
"Den allmänna åklagaren". Han bor precis här i närheten.
Godmorgon. Min vän. Nu ska jag berätta om jobbet.
Ni ska bara hjälpa till lite här och där.
Jag har ett problem. Som gör att jag inte kan jobba.
- Ni ser ju frisk ut. - Mina fötter.
Det kliar i dem för att komma vidare.
Ni har ett härligt ställe här. Hur är maten?
Jag bjuder på en läcker hamburgare. Som smakprov.
- Vet ni något om bilar? - Jag är född mekaniker.
Sitt ner.
Jobbet ger inte de stora pengarna. Men ni får ju inga utgifter.
Ni äter och sover på stället. Bra säng med fjädermadrass.
Frisk luft. Solsken.
- Ni kan verkligen leva livet. - Jag kan väl prova ett par dagar.
- En kund. - Gå ut bara. Jag passar den.
Stanna här!
- Ni tappade denna. - Tack.
Ja. Bara bränn den. Jag berättar för min fru att ni stannar.
Er fru?
Släck igen. Cora. Elverket tjänar redan tillräckligt.
Du ser fantastisk ut ikväll. Cora.
Tack. Nick.
Du. Nick... Han. Du anställde idag...
- Frank? - Ja, om det är hans namn.
Ge honom en veckas lön och skicka iväg honom.
- En veckolön för ingenting. - Vi klarar oss utan honom.
Låt oss nu inte förhasta oss. Han är billig arbetskraft.
Slaktaren har lurat mig.
Ja. Han levererar billigt kött till högre priser.
Han ska vi nog ordna.
- Min man säger. Att ni heter Frank. - Det stämmer.
Var så vänlig och läs på er fritid. Frank.
Er man. Nick. Har gett mig ledigt. Jag trodde att han var chefen.
Om ni inte gör som jag säger. Ska min man avskeda er snabbt.
Ni har inte bett mig göra något ännu.
Jag vill ha alla stolarna målade.
Okej... Kanske kan jag hitta billig målarfärg i tidningen.
Ni hittar inget billigt häromkring.
Titta i skåpet under disken.
Min vän. Nick. Skulle säga: "fantastiskt".
- Då saknar vi bara en pensel. - Titta på den nedersta hyllan.
Ser man på.
Varför har ni inte påbörjat detta innan?
- Ni har kanske väntat på mig? - Nick har sparat färgen.
- Nick sparar på många saker. - Det ska ni inte bry er om.
Nej. Men jag sparar inte på något.
Varför vill ni ha stolarna målade? De ser väl bra ut.
Därför att jag vill göra det här stället till ett ärligt...
Så ambitiösa vi är.
Vi vill tjäna mycket pengar. Så vi kan köpa mycket kläder.
Och så vill vi kanske också spara lite till vår ålderdom.
Tiden efter såg han inte på mig. Och undvek helst att tala med mig.
Jag kände mig som en nolla som stötte på en flicka som inte behövde mig.
Jag störde henne.
Det hatade hon mig mest för.
Kunden vill ha den tvättad. Det behövs varmt vatten för det.
- Jag vill försöka få upp skylten igen. - Besvära er inte.
- Jag behöver bara en stege. - Jag vill inte ha upp skylten igen.
I två år har jag försökt få en ny.
Ni har kanske inte sålt idén tillräckligt.
Du måste vara förälskad. Frank. Du äter ju nästan ingenting.
- Flickan har väl en annan. - Det är för varmt för att äta.
Ni har ett konstigt klimat. Ju mer vind. Ju mer värme.
Det är Santa Ana-vinden.
Om jag får låna din bil. Kör jag in och får skylten lagad.
Elverket gjorde det gratis förra gången.
Inget under. De tjänar ju bra på den.
- Du låter som en neon-säljare. - Neon tar bara 114 ström.
- Men det är inte det viktigaste. - Inte det?
- Varför har ni skylten? - Folk ska se var de kan äta.
Skylten ska ge folk aptit. Jag blir inte hungrig av den skylten.
Du har kanske rätt. Men jag har inte tid att tala om det.
Han är fast.
Jag kan sälja vad som helst till vem som helst.
Det tror du bara.
Säg mig en sak. Varför gifte du dig med en man som honom?
- Rör det dig? - Kanske.
Detta rör kanske inte mig... men vad är Nick sur över?
Han är så glad för skylten. Att han fruktar. Du vill ta äran för det.
Nu ska du få se.
Jag har sett många skyltar. Men den här slår alla.
- Jag tar hatten av för dig. - Varför det. Frank?
Medans jag reparerar den gamla. Har du arrangerat en ny snygg skylt.
Tack. Blev du hungrig av den?
Nej... Men törstig. Låt oss fira det.
Sjung en sång. Nick.
Dansa lite för oss. Cora. Cora dansar fantastiskt.
Inte ensam.
Men starta juke-boxen. Så dansar jag med dig. Nick.
Jag har sagt till henne. Att mina talanger inte sitter i fötterna.
- Får jag dansa med mrs Smith? - Ja, varsågod. Gör det nu. Cora.
- Jag föredrar att se på. - Vi kan inte dansa härinne.
Jag har en idé. Här är det massor av plats.
- Jag har glömt hur man dansar. - Du vet. Att du dansar fantastiskt.
- Jag har inte lust att dansa. - Kom nu. Du ska bara roa dig.
Det är alldeles för varmt för att dansa.
Cora... du har glömt att släcka den nya skylten.
Jag tror jag kör till stranden och tar mig en simtur.
Fantastisk idé. Du har inte varit någonstans på en månad.
- Följer du inte med? - Nej...
Jag blir här och firar den nya skylten.
Kom in. Nick säger att det är okej. Om det är okej med dig.
Vi måste skynda oss så vi får lov att göra det igen.
Aftonluften kan plötsligt bli mycket kall.
Tycker du om citronmaränger?
- Jag vet inte... - Jag gör några i morgon.
Jaså. Är det du. Cora. Jag trodde det var en kund.
- Har du varit orolig? - Nej.
Jag väntade inte er så snabbt. Godnatt. Frank.
Snälla. Låt bli.
Cora?
Cora!
Nästa dag såg jag henne nästan inte-
- förrän sent på förmiddagen när det alltid var lugnt.
Och Nick hade precis åkt till L.A.
Nick har precis kört till stan.
Denna gången är det tvätteriet som lurar oss.
- Angående frågan. Frank... - Vilken fråga?
Varför jag gifte mig med Nick.
Jag tror Nick kom på den rätta tidpunkten med en vigselring.
- Ringen var det första han nämnde. - Och du tyckte om tanken.
- Av vissa orsaker. - Du känner inte till hälften.
Jag vill knappt säga det. Frank...
Jag har aldrig varit riktigt ful...
Du har fått avvisa en massa killar.
En massa...?
Alla.
Jag är inte alltid glad för mitt utseende-
- men det har aldrig avhållit männen från... att svärma.
Så när Nick dök upp var du redo-
- att gifta dig med vem som helst som ägde en guldklocka.
Jag tyckte att det var det bästa.
Och jag berättade för honom...
- ...att jag inte älskade honom. - Han sa att det skulle komma med tiden.
Men det gjorde det inte.
Det var min avsikt att bli hos honom. Och därför...
Därför gifte du dig med honom och drog dig tillbaka.
Som obesegrad mästare.
Inte 100% obesegrad. Inte nu...
Vad är det?
Någon försöker komma in.
Är dörren låst?
Jag måste ha råkat låsa den.
Vem de än var. Så har de gått.
Nick. Jag reser bort med Frank. Jag älskar honom. Cora.
- Nick tog tyvärr bilen. - Vi kunde inte ha tagit den.
Man kan stjäla en mans fru. Men att stjäla hans bil är stöld.
- Du är väl inte trött redan? - Lite.
Kom. Så sätter vi oss ner.
Lugn bara. Vi får lift om en stund.
Om jag skiljer mig från Nick. Behåller han "Twin Oaks" och allt.
Och vad då?
- Vart ska vi? - Var som helst.
- Vet du var det är? - Dit vi väljer.
Nej. Jag i en cafeteria. Och du på en parkering-
-i overall med "Service" på ryggen.
- Du ska inte gå i en overall. - Jag gick med en på "Twin Oaks".
Ja. Men det var min.
Du är intelligent. Låt andra gå i overaller. Du ska vara chefen.
- Äh, jag kan knappt bärga mig. - Du skäms för att du är klok.
Jag skäms för att jag skulle hamna på samma ställe. Där jag började.
- Vill du gå tillbaka? - Jag vill vara något.
På det här sättet förlorar jag allt. Och då blir jag aldrig något.
Jag älskar dig. Och jag vill ha dig. Men inte på det här sättet.
Vi ska inte starta som luffare.
Jag åker tillbaka.
- Frank. - Vad?
Brevet! Om Nick kommer hem före oss...
- Var la du det? - I kassan.
Det är första stället. Han tittar på.
Här kommer en buss. Stoppa den!
Frank! Titta. Det är Nick!
Det var nära.
Bara han en dag blev så full att han körde ut för ett stup.
Det menade du inte. Du sa det bara på skoj.
Ja. Självklart. Jag sa det bara på skoj.
Naturligtvis.
Jag skyndar mig att byta kläder.
Du ska inte titta... Men jag är lite på örat.
Du kan tro jag lurade tvätteriet. Och de tyckte om det.
Jag fick dem till och med att betala för ölen.
- Varför tar du dig inte en kall dusch. - Ja, ja... jag är på väg.
För jag är lika full som en oöppnad flaska.
Vad är... Varför har du dina fina kläder på dig?
Du reser väl inte. Frank? Tycker du inte om maten?
Vi två kan kanske...
- Vad gör de där väskorna här? - Nu ska du ta det lugnt. Nick.
Vad har du stulit?
- Vänta lite! - Jag skulle ha anat det.
Jag tar in en luffare. Ger honom mat-
- och när jag vänder ryggen till. Plundrar han mig.
- Jag är ingen tjuv. - Så öppna väskorna då!
Öppna väskorna!
- Vad grälar ni om? - Han är en tjuv. Titta på väskorna.
- Jag kom precis i rättan tid. - Sluta nu. Frank är ingen tjuv.
Han kom plötsligt och sa. Att hans fötter ville vidare.
Så han kom för att säga adjö. Med sin väska.
Två väskor! En av dem är fylld med våra saker.
Du har fått för många öl. Nick.
Den ena väskan var vår. Men Frank har fått en massa nya saker-
- så han fick väskan istället för sin lön.
Det är en bra affär. Cora.
Ursäkta. Frank.
Du kommer aldrig någonstans med den resfebern. Min gosse.
Det är ordnat. Älskling. Franks resfeber var inte så stor.
Han glömde allt om det. När jag sa du skulle ge honom 3 dollar mer i veckan.
Duktig flicka.
Om jag är riktigt smart-
- så håller jag tyst och går och duschar.
Jag tar upp dem.
Det gör ingenting. Om de blir smutsiga...
Jag fick en gratis tvätt.
Jag skulle ha rest direkt. Men jag kunde inte.
Hon hade mig fast. Och hon visste det.
I en vecka behandlade hon mig som en anställd.
Det drev mig till vansinne. Jag kunde inte resa-
- och jag kunde inte stanna så som det pågick.
En kväll beslutade jag, att jag måste tala med henne.
För att få veta, om där inte var en framtid för oss.
- Vad ska vi göra? - Och det säger du!
- Du har knappt tittat åt mig. - Vad kunde jag göra?
Frank...! Om jag bara hade träffat dig först.
- Älskar du mig. Frank? - Ja.
Älskar du mig så mycket. Att inget annat betyder något?
Det är en sak vi kan göra. Som skulle lösa vårt problem.
Be att något händer Nick?
Något i den stilen.
- Cora! - Du föreslog det själv en gång.
- Det var bara på skoj. - Verkligen?
- Hade du inte tänkt lite på det? - Jag sa det utan att mena det.
- Jag säger det. Och jag menar det! - Cora!
Jag är inte. Som du tror.
Jag vill bara behålla stället. Arbeta hårt och vara något.
Men man kan inte klara sig utan kärlek.
En kvinna kan det i alla fall inte.
Jag har begått ett stort fel i mitt liv. Och nu får jag rätta till det.
- Man blir hängd för sånt. - Nej, du är klok. Frank.
Du kan hitta på något. Det har massor av män gjort.
- Han har aldrig gjort mig något. - Vi två kan bli så lyckliga här.
Utan honom.
- Älskar du mig. Cora? - Det är därför du måste hjälpa mig.
- Därför jag älskar dig! - Det måste du göra.
För annars bad du väl mig inte om sånt här.
Det var nog jag som utarbetade detaljerna.
Men idén var hennes. Hon fick den från en artikel-
- där det stod, att de allvarligaste olyckorna hände i hemmet.
För det mesta i folks egna badkar.
Kan man höra när vattnet rinner?
Man kan inte undgå det. Och han sjunger alltid under tiden.
- Vi måste berätta samma version. - Jag klantar inte till det.
Nick badade. Du putsade en bil. Jag stod i köket och strök.
Plötsligt så droppade det vatten från taket.
Kanske...
Du ändrar inte ett ord! Jag kan det utantill.
Se till att han är i badkaret.
Säg att du ska hämta handdukar och när han då inte tittar...
Vad gör du då?
Jag låser dörren och ser till att vattnet fortfarande rinner.
- Så kryper jag ut och nerför stegen. - Kom ihåg att sätta stegen på plats!
Du blir vid bilen. Om någon skulle komma.
Och om jag tutar. Så avstyr du alltihop.
Här kommer aldrig någon. När ljuset därute är släckt.
Det är kanske bättre. Om jag gör det.
Vi har talat om det! Om jag går in. Så bryr han sig inte om det.
- Är det er bil? - Den tillhör min arbetsgivare.
Nå. Ja... Det gör den ju. Jag ville bara försäkra mig om det.
- Vad var det? - Vad?
- Titta där! - Vad är det?
Katten är på väg upp för stegen.
Jag älskar katter. Det är alltid ute på bus.
Är du tokig. Skrika sådär?! Gjorde du det?
- Allt ljus gick! - En katt kortslöt det.
- Gjorde du det? - Ja, men så gick ljuset.
Han är bara medvetslös.
- Såg han dig göra det? - Det vet jag inte.
Jag går upp och får liv i honom. Här var en snut. Som såg stegen.
- Nick får inte vakna upp igen! - Om han dör är vi slut.
Snuten såg stegen.
- Jag går upp. Ring efter doktorn. - Men tänk om han såg mig!
Ring nu efter doktorn.
Fröken. Det är från Twin Oaks. Jag behöver en doktor. Fort.
Det har hänt en olycka.
Ingen ambulans! Jag vill ha en doktor!
Frank. Vill du sluta...
- Jaså, är det ni? - Goddag.
Chefen... mr Smith råkade ut för en olycka.
Ja. Det hörde jag. Detta är mrs Smith. Eller?
Det är åklagaren. Mrs Smith. Han bor i närheten av er.
- Mitt namn är Sackett. - Goddag, mr Sackett.
Vad hände?
Jag gick in i badrummet efter några handdukar.
- Var han därinne? - Ja, han stod upp i badkaret.
Så kom en eldblixt och ett hemskt ljud och så gick ljuset.
Jag hörde honom falla. Men det var så mörkt...
Doktorn ber er att komma in.
Han håller visst på att återfå medvetandet.
Ska han...?
Jag kan inte lova något och därför bad jag er komma in.
Nick?
Nick. Det är jag. Cora.
Känner du inte igen din egen fru?
Skäms du inte?
Ramla sådär i badkaret...
bara för att ljuset gick.
Nick. Ska du inte säga något till mig?
Allt... blev mörkt.
Vad hände?
- Vad hände? - Jag höll mig till versionen.
Jag också.
De vet att något är fel. Tänk om Nick dör.
Vi måste hitta på något.
Det är den där snuten. Och bakom kör åklagaren.
Se dig för nu! Uppför dig normalt!
- Det är bara jag. - Goddag, mr Sackett.
Jag vill bara titta på säkringsboxen.
Jag skulle precis till att hitta nya säkringar.
- Där. Ovanför stegen. - Vad gör stegen här?
Jag skulle ordna en av ledningarna. Men fick inte gjort det.
Det var som tusan! Titta där.
- Ja, det är katten. - Död som en sill.
- Kommer ni ihåg den? - Ja, vi tittade på den.
Den måste ha gått från stegen över till ledningarna.
- Det var ett ordentligt fyrverkeri. - Katter är några dumma kräk.
- Ja, de vet inget om elektricitet. - Nu är den död som en sill.
Ja. Död är den i alla fall.
Olyckor händer på de mest konstiga sätt.
Adjö.
Jag har aldrig sett en sötare katt. Och nu är den död som en sill.
- Frank. - Ta det lugnt.
- Det var mitt fel alltihop. - Mitt också!
Det var jag som hittade på det. Och du ville inte vara med.
- Nästa gång lyssnar jag på dig. - Bortsett från det blir ingen nästa gång.
- Aldrig! - Hör på. Älskling.
Om Nick dör. Så kommer de på det.
Det gör de alltid. Av ren och skär vana.
Jag är visst inte den jag trodde. För då skulle jag inte vara rädd.
Jag är också rädd.
När ljuset gick... var jag bara en liten mörkrädd flicka.
Från och med nu. Så styr du allt. Och jag ska slita för detta stället.
Vi kan inte planera något. Förrän vi vet något om Nick.
Det vet jag väl.
Ta den.
Hallå?
Detta är mrs Nicholas Smith.
Vad?
Ja.
Tack så mycket för att ni ringde.
Adjö.
De behåller honom i en vecka. Men han överlever!
Då kan vi andas ut.
Tänk dig. En hel vecka på att hitta en lösning!
Ge mig en stor kyss. Innan jag... avskedar dig.
Klockan är över sju och vi måste göra klart för öppnandet.
Det var mitt livs lyckligaste vecka.
Jag ville inte länka på något.
Cora vägrade att tala om vad som skulle hända när Nick kom hem.
Jag tänkte bara på hennes lycka.
Och jag, jag svävade på moln.
Titta! Ett batteri och fyra tändstift. Här går det bara bra.
Mrs Smith blir jätteglad. Vill du ha något kallt att dricka?
- Huset bjuder. - Nej. Jag måste iväg.
- Och när kommer chefen hem? - När som helst.
Idag. Jag har precis kört om bilen. Blondinen kör lugnt och stilla-
- och mannen har fortfarande bandage om huvudet.
Den stackars lilla kissekatten.
- Den är verkligen död. - Ja. Död som en sill.
Det var för vår skull, jag drog vidare.
Jag skulle inte kunna övertala henne till att resa med mig.
Och om jag stannade kvar, skulle det sluta illa.
Men efter en vecka i L.A.-
- hade jag sjunkit så lågt att jag att jag uppehöll mig nära grossisten-
- de handlade hos. I tron att få träffa henne.
Jag kunde hell enkelt inte få henne ut ur mitt huvud.
Frank! Jag har letat efter dig i veckor!
Hej. Nick.
- Kom, vi ska tillbaka till Twin Oaks. - Det kan jag inte...
Det händer något stort ikväll. Och du ska få höra om min olycka.
Så sant. Som det är sagt.
Jag kan Visa dig doktorns räkning.
Den lilla affären i badrummet kostade mig 322 dollar.
Det är många hamburgare.
- Var kom du ifrån? - Jag hittade honom vid marknaden!
Goddag. Mrs Smith. Hur mår ni?
Bra. Tack. Det är länge sedan vi såg er.
Arbetet väntar. Var det kallare i stan?
Det är en kund.
Har du tänkt på mig. Cora?
Så snabbt kunde jag inte glömma dig.
- Hur har du haft det? - Bra nog.
Får man en kyss?
Vi ska äta om en stund. Så du får hellre göra dig klar.
Detta är den värsta välkomstfest jag har upplevt.
De tog massor av röntgenbilder-
-men det ser värst ut på den här.
- Är detta familjealbumet? - Ja.
Det är den första licensen. Jag fick för att sälja kött.
Och det är Cora och jag den dagen. Vi gifte oss.
Var han inte söt? Jag tänder bara det andra ljuset.
Vem av er arbetar för elverket?
Var snäll och tänd igen.
Varsågod. Ödsla dina pengar.
Nästa gång elräkningen kommer. Är jag inte här för att betala.
- Är du inte här? - Nej.
Nu fick du mig till att berätta Överraskningen.
- Jag säljer Twin Oaks. - Det är inget att skoja om.
Jag skojar minsann inte.
De ska göra motorväg härute-
-och jag har fått ett bra erbjudande.
Varför säljer du en blivande guldgruva?
Vi blir garanterat utkonkurrerade.
Men mest för att Cora kan sluta arbeta... och ta det lugnt.
Vad ska jag då göra?
- Vi ska bo hos min syster. - Din syster?
Jag visste inte ens en gång att du hade en syster.
Jag ville inte göra dig orolig. Hon har varit sjuk i många år.
- Var bor han? - I norra Kanada.
Hon har ett litet hus... som tillhör mig.
Det kommer så plötsligt. Vill du inte höra min mening?
- Nej, detta är det bästa. - Vi måste väl tala om det?
Jag har tänkt noga över det. Och jag har bestämt mig.
Du har alltså bestämt dig utan att tala med mig om det?
Men jag har inte bestämt mig!
Det är synd.
Min syster har nyligen blivit lam. Hon han inte röra sig alls.
Hon kommer att leva i många år än... förhoppningsvis.
Men han behöver oss. Speciellt dig... en kvinna.
Vill du ha mig till...
Du får inte sälja. Hör du?!
Men det gör jag.
Jag är vidskeplig.
Säg aldrig nej till ett bra erbjudande. Man ångrar sig alltid.
Jag ämnar att avsluta affären nu. Innan någonting händer.
Jag använder den andra telefonen.
Goddag. Mr Stanton. Det är Nicholas Smith.
Ni har precis köpt en restaurang. Mr Stanton.
När kan papperna vara klara? Och checken. Naturligtvis.
Ja. Jag kan komma till Santa Barbara på onsdag.
Jag har hittat den unge mannen som kan bli en bra föreståndare.
Ja. Jag ska nog ta honom med.
Adjö. Vi ses på onsdag. Klockan tio.
Nu är det verkligen något att fira.
Frank. Du får ett bra jobb med framtid i.
Och när du blir något. Så slutar nog resfebern.
Cora. En dag kommer du att tacka mig för detta.
Och jag kan leva resten av mitt liv i mitt barndomshem.
Det var bra nog åt mig far. Då är det också bra nog åt mig.
Låt oss gå till sängs. I morgon öppnar vi tidigt.
Och efter middagen. Kör vi upp till Santa Barbara.
Onsdag klockan tio är våra livsplaner fast lagda.
Godnatt. Frank. Kom nu. Cora.
Låt Stanton få en stor elräkning. Han har fått stället alldeles för billigt.
- Varför kom du tillbaka? - Det var jag tvungen till.
Nej.
Jag kunde ha klarat allt. Om du inte hade kommit tillbaka.
Varför kunde du inte bara hållit dig borta?
Cora... Låt oss fundera ut något.
Jag älskar dig. Cora.
Du älskar mig...? Men vad gör du?
Du låter honom släpa med mig till en tråkig by-
- där jag kan ruttna medans jag passar upp honom och hans...
halvdöda syster.
Du älskar mig och jag älskar dig. Men vad gör du?
Du låter honom ta mig med till Santa Barbara.
Du åker tillsammans med oss. Du ska bo på samma hotell som oss.
Om du verkligen älskade mig. Så kunde du...!
- Okej. - Nej!
Jo. Jag kan inte lämna dig!
- Fanns där ingen annan utväg? - Du skulle ju sticka kniven i honom.
Nej...
Den kniven var för mig. Frank. Inte honom.
Älskar du mig så högt?
- Ja. - Vi har provat allt möjligt annat.
Det står väl i korten.
.lag var hotad från idén om att begå det perfekta mordet.
Denna gången kunde man knappt kalla det mord.
En vanlig rattonykterhets olycka. Med sprit och allt i bilen.
Stänger ni tidigt?
Goddag. Mr Sackett. Vi ska ut på en liten resa.
Kan jag hjälpa er med något?
Jag ska bara ha luft i däcken. Men det ordnar jag själv.
- Min väska. - Den hämtar jag. Mrs Smith.
- Det är Sackett! - Ja, åklagaren blir vårt vittne.
Vi gör det här. Istället för att vänta tills nästa bensinstation.
Låt mig köra. Nick. Du är allt för packad.
- Du är lika full som honom. - Jag är inte full. Hör själv!
Frank Chambers. Sätt dig där bak.
Om ni vill att Nick ska köra. Så varsågod.
Flytta över. Nick. Du kan inte köra och sjunga samtidigt.
Nej. Cora. Vi ska rakt fram.
Jag vill så gärna se Malibu Lake. Det är inte så långt härifrån.
Se dig för. Det är den värsta vägen i Los Angeles med omnejd.
Titta på mätaren. Bilen håller på att koka.
- Ska jag stanna till lite? - Ja, kör in till sidan.
Den skulle gärna klara resan till Kanada.
Vad hände med din röst? Nu gick det så bra.
Jag måste ut.
Nick!
Kom in med dig!
Hör!
Ja. Det är eko.
Kom nu tillbaka till bilen.
Det är ett fantastiskt eko.
Det är det bästa ekot. Jag har hört. Det är eko därute. Cora.
Hör.
Vem är bäst? Jag eller ekot?
Ekot kan inte klara så höga toner som du.
Från och med nu blir det tufft. Kan du klara av det?
Efter detta. Kan jag klara av allt.
Vi måste se tilltygade ut som bevis på att vi satt i bilen.
- Den har inte åkt ner tillräckligt. - Titta, det kommer en bil!
- Kan de se oss? - Nej, men vi hinner inte allt.
Gå upp och ropa på hjälp. Så puttar jag ner bilen.
Nej!
Frank!
Hjälp!
Ni kan sluta skrika nu. Ja. Jag har följt efter er.
Synd. Att jag inte var närmare.
- Nå, hur går det? - Jag ska nog klara mig.
Ni är inte särskilt gästvänlig... för en som inte fått ett enda besök.
- Ingen intresserar sig för mig. - Inte ens en gång mrs Smith? Cora?
Kom igen...
Ni mördade hennes man. Ju snabbare ni erkänner. Desto bättre.
- Ni misstar er. Mr Sackett. - Ett snabbt erkännande då?
Så ska jag göra mitt bästa för er i rätten.
Ni är galen!
Jag har haft mina misstankar om er. Sedan olyckan i badkaret.
Nicks död var en olycka. Varför skulle jag vilja skada honom?
Menar ni motiv? Flickan... och en bra affär.
Den går inte. Jag har aldrig velat binda mig till någon eller något.
Då kommer vi till det riktiga motivet.
Nick Smiths helt nya livförsäkring på 10000 dollar.
Ta en slurk vatten. Det hjälper.
- En livförsäkring? - På 10000 dollar.
Han tecknade den. Dagen innan ni kom tillbaka.
Jag svär. Att jag aldrig hört talas om någon försäkring.
- Varför svimmade ni nästan? - Jag vet inget om någon försäkring!
- Tror ni att jag går på den? - Det vet jag inte.
Ni och Cora fick en bra idé. "Nick har råkat ut för en olycka."
- "Låt honom teckna en försäkring." - Jag reste innan Nick kom hem.
Två dagar efter ni kom tillbaka. Blev han ihjälslagen.
Ni talade med henne på telefon.
Och när försäkringen var godkänd. Stötte ni "tillfälligtvis" på Nick.
Hon hade redan planerat resan till Santa Barbara.
Ni tog med för sällskaps skull.
Hon ville bara se Malibu Lake.
- Vill ni fortsätta? - Nej.
Det hela var planerat. Ni slog ner honom bakifrån.
Hon ställde sig på fotsteget. Och så skulle ni ut ur bilen-
- för att kunna säga att ni hann ut i tid.
Men han var för snabb. Ni hann inte ut och åkte med över kanten.
Så gick det inte till!
Hur vet ni det? Ni var ju full.
- Jag tror inte att det hände sådär! - Ni var full. Ni trodde ni körde!
Kanske var ni inte med på det?
Kanske gjorde han det. Ja. Hon gjorde det.
Det var bara Nick. Ni och Cora i bilen. Nick gjorde det inte-
- och om ni inte gjorde det. Då måste det vara hon.
- Vem säger att någon gjorde det? - Det gör jag.
Om det är sant att ni inte är intresserad av damen-
-så måste ni göra något.
Göra något? Vad...?
- Ni måste anmäla henne. - Anmäla...?
Om ni satt hjälplös i bilen. Då försökte han döda er också.
Och det måste ni göra någonting åt. Annars ser det konstigt ut.
Hon ville väl inte slå ihjäl mig.
Ni var full. Så ni kunde inte veta vad som hände.
Då var det Cora som slog ner honom. Hoppade ut och fick bilen över kanten.
- Det behöver inte vara sanningen. - Jo!
För medans bilen roterade i luften. Stod han redan uppe på vägen.
Hon hade väl hoppat ut i tid.
Hon hoppar ut ur bilen som roterar i luften. Men hinner få med väskan.
Jag kan vittna att han stod med väskan i handen när jag såg henne.
Cora var inte med. När bilen åkte ner. Men jag fann er i vraket.
Och det var inte av nervositet som Cora lät er åka med ner.
Näh. Han ville ha egendomen och de 10000 dollarna helt för sig själv.
- Skriver ni under anmälningen? - Nej. Ni har missförstått det.
Om ni inte slog ihjäl Nick Smith. Måste ni nog skriva under här.
Annars har ni erkänt. Det vet domaren och juryn.
Och killen i San Quentins gaskammare.
Och grabbarna som begraver er vid sidan om de andra-
- som var för dumma för att rädda sig själva.
Kom in. Konstapeln.
Hej. Kyle.
- Du är riktigt på löpsedlarna. Va? - Lite grann. ja.
Får jag tala en stund med honom?
- Är du hans advokat? - Nej, mrs Smiths.
Så synd om dig.
- För vilket belopp? - 100 dollar på att han är slut.
TOPP-
Jag bör kanske inte slå vad med dig. För titta här.
- Jag älskar att spela en hand utan trumf. - Vi ses.
- Middag ikväll? - Klockan sju. Det vanliga stället.
Du betalar. Och hälsa frugan.
Mitt namn är Arthur Keats. Mrs Smiths advokat.
Jag skulle inte ha skrivit under. Men han gjorde mig helt konfys.
- Vill ni berätta för Cora... - Håll tyst.
Jag berättar bara det han behöver veta.
Resten ordnar jag. Och det betyder att jag ordnar det.
- Ja, men... - Ni räknas inte mer.
Jag hade ett par frågor. Men när ni nu har anmält henne-
-ska ni veta så lite som möjligt.
Ännu en gång...
Jag ordnar detta.
Och oavsett vad jag gör så ordnar jag det.
Vi ses i fängelset. Med andra ord: När ni inställer er hos rätten.
Tystnad. Rätten sammanträder.
;Åklagarmyndigheten mot Cora Smith.
Ni åtalas för mordet på Nicholas Smith...
och mordförsök på Frank Chambers.
Jag ordnar det.
Vi avstår de inledande förhören. Då vi ämnar att erkänna.
Vi är klara att inställa oss i tingsrätten.
Åtalet blir uppläst i tingsrätten i morgon kl. 10.
Vi håller en kort paus.
Vi... vi har blivit lurade. Cora.
Advokaten. Keats. Är polistjallare.
Jag har blivit lurad. Inte du.
Nu förstår jag alltihop. Varför jag skulle köra bilen-
- och den andra gången skulle jag också göra det.
- Det stämmer inte. - Ja, det gör det.
Jag föll för dig för att du var smart. Och jag ska lova att du är smart.
Lurad! Ja. Jag har blivit lurad.
Du och Keats har lurat mig ordentligt. För att få dig frikänd.
Jag skulle till och med erkänna. Men när jag är färdig med dig-
- kommer du att upptäcka att man kan vara för smart!
Ut med dig. Din tjallare.
Jag har ju sagt att jag ordnat allt.
- När jag får ordnat er... - Det är ni!
Ni och denna så kallade mannen...
Ni lurade mig! Jag tar skiten. Och han går fri!
Men så lätt slipper han inte undan. Han är lika skyldig som jag-
- och det ska jag berätta för hela världen!
- Det skulle jag inte göra. - Han slipper inte undan med detta!
Han är slut. För jag går ut och säger det nu.
- Låt mig ordna det... - Nu ordnar jag det!
Jag säger till åklagaren att ni gärna vill erkänna.
Är det ni som vill avge ett erkännande?
Ja. Det stämmer.
Varsågod.
Detta blir ett fullständigt erkännande av...
hur Frank Chambers och jag planerade och utförde-
- mordet på min man. Nicholas Smith.
Frank Chambers och jag är lika skyldiga.
Även om det var Frank som slog Nicki bakhuvudet innan bilen åkte över kanten.
Det var allt.
Men jag visste inget om livförsäkringen på 10000 dollar.
Och det var inte skälet till att vi gjorde det.
Slut.
Varsågod. Skriv under här.
Ni ska nog få ert! Det finns väl en lag. Även för advokater.
Åklagaren lurade er att erkänna.
Och ni gick rakt i fällan. Båda två.
Han ville ha er att motarbeta varandra.
Självklart!
Och när Sackett gick på dig. Visade du dig genast som en fegis.
Sånt kalkylerar man med i ett mordfall.
Och ingen är bättre på det. Än Kyle Sackett.
Sacketts trumf var anmälningen mot henne.
För då ville han vända sig mot er.
Och då hade han er båda.
Varför förhindrade ni mig inte att erkänna då?
Jag försökte.
Men inget kunde stoppa er.
Men nu har ni fått lättat samvetet... Kennedy?
Var blev mrs Smiths erkännande av?
Jimmy White la det i ditt kassaskåp. Som du bad om.
Är han inte från åklagarmyndigheten?
Han är civilpolis!
Han var polis. Men inte nu längre.
Nu arbetar han för mig.
När åklagaren skjuter skarpt. Så får jag ge igen med samma mynt.
Och jag tyckte att det var bättre att ni erkände för mig än för honom.
Därför sa jag. Att vi skulle erkänna-
- för att undvika. Att det kom ut i rättssalen.
- Har åklagaren inget på mig? - Nej, ni är inte en gång häktad.
Men jag åker in för mord.
Om ni inte låter mig ordna det.
Ni är fortfarande i svårigheter-
- för vi vet inte vad Sackett har på oss.
Från och med nu talar ni bara när ni blir tillfrågad.
Se till att se söt och oskyldig ut i morgon.
Kom ihåg. Att jag är ert enda hopp.
Tiden är ute. Unga damen.
- Cora Smith. Är det ert namn? - Ja.
Cora Smith. I åtal nr. 19-5-X-27-
-är ni åtalad på två punkter.
Punkt ett: Mord på Nicholas Smith.
Punkt två: Mordförsök på Frank Chambers.
Vi avstår från att mer av åtalet uppläses.
Önskar ni gå direkt till skuldfrågan?
Mordet på Nicholas Smith. Skyldig eller icke skyldig?
Icke skyldig.
Herr domare. Min klient har hela tiden förklarat sig oskyldig-
-men jag trodde henne inte-
- och menade. Att det bästa för henne var att erkänna.
Men som saken har utvecklat sig. Är jag tvungen att säga-
- "icke skyldig" på båda punkterna.
Vill rätten tillåta ett kort möte med åklagaren?
Kyle. Du bluffar.
Du spelade på att få ett erkännande. Men du fick det inte.
Jag vet att du inte har skuggan av bevis mot henne-
- och utan vittnen. Har du inget fall.
Dra tillbaka ditt falska åtal för mordförsök-
- byt ut mord mot dråp. Så erkänner vi oss skyldig.
Förutsatt att du ordnar "förmildrande omständigheter".
Jag önskar dra tillbaka åtalet för mordförsök-
- och tillåta den åtalade att dra sitt påstående om "icke skyldig" tillbaka.
Varsågod.
Den åtalades försvarsadvokat har upplyst-
- att han är villig till att erkänna sig skyldig till dråp-
- och det vill åklagarmyndigheten ställa sig nöjd med.
Det är korrekt. Herr domare.
Cora Smith. Erkänner ni er skyldig eller icke skyldig till dråp?
Skyldig.
Vi mottar gärna domslutet nu.
Som lagen kräver-
- dömer jag er till att avsona ert straff i kvinnofängelset i Tehachapi-
-i den tid som lagen så föreskriver.
Jag ber er att ge en mild dom. Herr domare.
I mina ögon är det redan sett mycket milt på den åtalade.
Tillåter ni att vi kommer upp och förklarar fakta för er?
Varsågod.
Personligen är jag överbevisad om att den åtalade är skyldig.
Men det är många praktiska och juridiska problem förbundet med att bevisa det.
Och därför tillråder jag att vi avgör det på detta sättet-
- för att spara det allmänna en långvarig rättegång.
Inta era platser.
I tron på åklagaren följer jag gärna hans rekommendationer.
Därför gör jag härmed domen Villkorlig.
Du är fri.
Lugn. Mrs Smith. Nu blir allt bra igen.
Det är något du tror.
- Det var en snygg strategi. - Tack, Kyle.
Men tro inte att jag är klar med de där två mördarna.
Så förhåller det sig alltså.
Men om en av er så mycket som parkerar framför en brandpost-
- kommer mr Sackett att ordna 20 år i skuggan.
Ett ögonblick! Det är en sak till.
Här är de 10000 från försäkringen ni får för att ha röjt undan er man.
Det var därför jag visste att Sackett bluffade.
När försäkringsbolaget inte hittar bevis för mord-
-så gör åklagaren det inte heller.
I ett fall som detta borde jag behålla alla pengarna.
Men denna gången...
behåller ni dem.
Jag vill inte ha de 10000 dollarna. För övrigt har jag redan 10000 dollar.
Jag har tänkt över det. Men jag kan inte finna ord.
Det är ingen orsak att tacka. Ni gjorde mig en tjänst.
Jag vann 100 dollar av Sackett. Han skrev en check till mig.
Den ska hänga över mitt skrivbord.
Tillbaka till stan. Sammy.
Adjö. Herr fegis.
Jag vet inte vad du vill och det struntar jag i-
-men jag vill öppna min affär.
Cora... Cora...
Kanske kunde du sälja stället-
- så vi kunde starta om på ett ställe där ingen känner oss.
Du har inte försökt annat. Än att göra mig till en luffare.
- Men jag stannar här. - Okej.
Då stannar jag också.
Låt mig säga dig en sak. Om du stannar-
- så ska det jobbas. För jag har planer för detta stället.
Utomhusservering och tillstånd för att sälja öl...
- Du driver en kaffebar... - Kan du inte få in i ditt huvud-
- att jag vill vara något? Så om du vill behålla ditt jobb-
- ser du till att här är klart till öppning i morgon bitti kl. Sju.
Okej-
Okej. Mrs Smith.
Det är situationen i ett nötskal.
Det fortsatte såhär i flera veckor.
Jag vakade över henne som en hök, för jag litade inte på henne.
Folk kom till Twin Oaks. Bara för att se henne.
Mrs Smith?
Kan jag få er autograf. Mrs Smith?
Tack.
Du är populär. va?
Goddag. Mr Keats.
- Goddag, mr Sackett. - Mrs Smith.
Vad önskas?
Bara öl.
Ni har det jäktigt. Ni har väl inget emot att jag hjälper er.
- Goddag, Frank. - Mr Keats.
- Det betyder kanske ingenting... - Vad?
Åklagaren vill kanske agera.
Folk har börjat att tala om att ni två bor här tillsammans.
- Talar de om oss? - Vilket nonsens.
En ogift man och kvinna under samma tak?
I L.A. för nyligen saknade de bevis mot en mordmisstänkt.
De dömde honom bara för något annat.
Jag är långt framför er. Mr Keats. Låt mig ordna detta.
Mitt läppstift klär er. Mr Keats.
Vad är det för smak. Frank?
- Så långt minne har jag inte. - Och då-
-var det något du drömde om.
Har ni sett hans slips. Mr Keats?
Det är min bröllopsgåva till honom.
Han får den att likna en snara om halsen.
Jag kan bara tänka mig varför ni aldrig blir lyckliga.
Varsågod.
Tack. Vi hänger den vid sidan om öltillståndet.
Detta kom tidigare. Jag hoppas. Det är lyckönskningar från Sackett.
- Dåliga nyheter? - Hoppas du. ja.
Det är min mor...
Hon har haft en hjärtattack.
Jag har inte varit hemma på tre år.
Vill ni köra mig till stationen. Mr Keats?
Jag ordnar allt.
- Ska jag ta bagaget? - Ja.
- När kommer du tillbaka? - Jag telegraferar.
- Jag följer dig till tåget. - Jag hatar avskedsscener.
Även en blind utan stav kan se att ni har det eländigt.
Kom nu. Chambers. Jag kör er hem.
Nej tack. Mr Keats.
Jag ska försöka få den där blondinen ut ur mitt huvud.
Ursäkta. Men ni har flödat den. Ni måste vänta lite.
Då vill jag vänta stående. Det är varmt och det är ett lädersäte.
Och jag har bara en tunn kjol på mig.
Nu ska jag kyla ner sätet för er.
Namn: "Madge Garland".
Adress: "Joe's Highway. Haven".
- Vad är det? - En kaffebar.
Den klubben är jag också medlem av.
Man skulle tro att alla här lever av att sälja hamburgare till varandra.
- Titta, nu går den. - Tack. Ni är ett geni.
Med min intelligens och ert utseende kunde vi komma långt.
- Såsom? - En tur till Tijuana.
- Varför just Mexico? - Jag tycker om maten.
Och så har jag ett problem.
Mina fötter... de kliar efter att få komma vidare.
En fredlös. Som inte tåler fångenskap? Så har jag det också.
Ibland är jag så trött på hamburgare...
När kommer vi tillbaka från Mexico?
Jag har en hel vecka. Hoppa in.
- Det måste vara lite zigenare i dig. - Jag föddes med ringar i öronen.
Så en vecka i Mexico är kanske varken länge nog eller långt nog.
Den stora med ränderna. Tack.
Varför sa du inte att han dog?
- Du skulle inte besväras med det. - Jag har dåligt samvete.
Du... i Iowa med din döende mor. Medan jag hade det roligt här.
Vi ska hem och ha en stark drink.
- Jag dricker inte längre. - Vad har hänt?
Jag har en del att berätta. Jag tror vi får det bättre nu.
- Säg det då. - Inte nu. Ikväll efter middagen.
Var har du fått en ny bil ifrån?
HYRD
Goddag...
Kommer ni ihåg mig?
Ja. Naturligtvis.
Kom in.
Hur har ni haft det... mrs Chambers?
Bra. Tack. Frank. Visa in mr Kennedy i rummet.
- Så hämtar jag ett par öl. - Ja, det är mer bekvämt därinne.
- Hur har mr Keats det? - Vi hade en liten diskussion.
Jag gick.
Om vi kan hjälpa er. Så måste ni säga till...
Jag tänkte om ni kunde ge mig lite pengar.
Jag har inte så mycket pengar hemma men om 20 dollar kan hjälpa...
Jag hoppades på lite mer.
- Ut med det nu. Mr Kennedy. - Det lilla pappret...
jag skrev för er. Mrs Chambers.
- Erkännandet? - Ja.
Det låg fortfarande hos mr Keats när jag gick...
så jag tog det. Ni vill kanske ha det tillbaka.
- Hur mycket vill ni ha för det? - Hur mycket vill ni ge?
Vi har ju inte användning för det men vi vill ge er 100 dollar.
- Ja, det vill jag gärna betala. - Jag tror att det är värt mer.
Jag tänkte på... 15000 dollar.
- Är ni tokig?! - Ni fick 10000 från försäkringen...
och ni har väl tjänat en förmögenhet på ryktet.
Säkert 5000. Och det blir 15000.
- Vill ni ta allt vad vi har? - Det är det värt.
- Ni... - Försök inget. Chambers.
Jag har inte pappret med mig.
Jag försöker inget. Ni har oss fast.
- Men ert tal är för högt. - Fortsätt.
Vi har bara tjänat 4000. inte 5000. Men vi har använt ett par tusen-
- och jag var tvungen att resa österut. Det blev ju dyrt.
- Hennes mor dog. - Och så har vi fixat till stället.
Tio plus två blir tolv.
- Tolv tusen. - 12000?
Annars blir erkännandet lämnat till Sackett.
Vi är nog tvungna till att vika oss.
- Det är tufft. Men han har oss fast. - Ja...
Jag ringer klockan fem. Så ni har tid...
till att gå till banken. Om ni har pengarna. Så kommer jag.
Annars går jag till Sackett.
Det är faktiskt synd att Frank är här.
Om vi hade varit ensamma. Så tror jag nästan...
jag kunde ha snackat bort er.
Okej. Kennedy. Ring nu efter kompisarna.
Jag är ensam om detta...
- Ring nu! - Jag har inga kompisar.
Jag är ensam om detta.
- Ring till kompisarna. - Jag är ensam...
Ni får inte slå mig mer. Jag har bara en kompis.
Så ring till honom från köket.
Varsågod.
Tack.
Cora. Kom hit med extra telefonen.
Ring nu. Berätta en riktigt bra historia.
Om jag anar ugglor i mossen så ger jag dig ett tecken.
Sätt i gång!
Är det du. Willie? Det är jag. Allt är okej.
När kan du vara här med det?
Ja. Chambers är på väg till banken efter pengarna.
Han vet ju att vi har dem fast-
- men han tror inte att han går med på det om han får höra det.
Det låter kanske konstigt i dina öron. Men jag har mina skäl.
Willie kommer med pappret. Men han är mycket misstänksam.
Willie är en tuff kille när han blir misstänksam.
Jaså.
Då kanske du kan komma ihåg din roll när han kommer?
Vi måste nog öppna nu. Cora.
Men bara i trädgården. Du ska inte låta någon komma in.
Det är visst din vän Willie. Men om det inte är det...
så får du en omgång till.
Prosit.
- Vad nu? - Vidare.
Titta i hans fickor. Cora.
- Här är det. - Den andra fickan.
- Detta är det. - Varsågod.
Kopior. Och negativet.
- De skulle fortsätta utpressningen. - Ja, men det kan de inte nu.
Nu ska jag Visa er ut. Sätt fart nu!
Ut!
Vi klarade det!
Det är de sista kopiorna. Nej det är det inte.
Jag gömmer på miljoner i huvudet.
- Och vad då? - Bara en av dem är nog för Sackett.
Du sticker väl inte näsan i gaskammaren-
-bara för att få hämnd på mig?
Keats fick det ändrat till dråp. Så de kan inte röra mig längre.
Vad är det som är fel?
Detta! Medans du kollade Kennedy. Tittade din väninna förbi!
Så du är fredlös! Och du älskar mexikansk mat!
Jag hoppas han serverar det för dig på dödsgången-
-som jag ska se till att få dig till.
- Jag hänger bara upp mina kläder. - Det är snällt av dig.
- Vad trodde du att jag gjorde? - Inget.
Du får veta när jag ringer till mr Sackett.
Tills dess kan du ta det lugnt. Du får användning för dina krafter.
Jag försöker bara samla krafter.
- Det är snällt av dig. - Vad trodde du?
Inget.
Du får veta innan jag sticker.
Ta det lugnt. Du får kanske användning för dina krafter.
Det fortsatte hela dagen.
Jag höll koll så att hon inte ringde till Sackett.
Och hon höll koll så att jag inte...
Vi hatade varandra som pesten. Omsider gick hon och la sig.
.lag gick in på mitt rum, men vågade inte sova.
Plötsligt... I.
- Bort eller jag...! - Vad?
Hallå? Taxi...?
Vi får ändå ingen användning för taxi.
- Eller du gör vad? - Klipper till dig.
Du har tänkt på hur du ska kunna slå ihjäl mig.
- Jag har sovit. - Inga fler lögner!
Du har rätt. Men du skulle anmäla mig till Sackett. Så vi är kvitt.
- Vi är tillbaka där vi började. - Inte helt.
Den andra flickan... han betydde inget för mig.
- Hon sa att ni skulle resa bort. - Ja, men varför gjorde jag inte det?
Varför försvann jag bara inte? Därför vi är fastkedjade i varandra.
- Säg inte att du älskar mig. - Det gör jag.
- När kärlek blandas med fruktan... - Du hatar mig alltså?
Det vet jag inte. Men vi är tvungna att vara ärliga för en gångs skull.
Varför ville du sticka?
Jag sa att jag hade något att berätta för dig.
Frank. Jag var inte på väg till Sackett.
Jag ville försvinna för evigt. Så du aldrig skulle få se mig igen.
Varken mig eller...
Sluta. Frank. Jag måste berätta allt för dig.
Vi tog ett liv. Frank.
Men nu kan vi ge ett tillbaka. Och så vill Gud kanske förlåta oss.
Kanske... kanske kan det hjälpa. Vi har varit så förvirrade.
Jag kunde inte anmäla dig till Sackett.
Jag kunde inte föda ett barn vars far jag hade skickat...
till gaskammaren för mord.
Var barnet den enda orsaken?
Nej.
Frank. Det är en sak jag måste vara säker på.
Kör med mig ner till stranden. Där har vi varit så lyckliga.
Låt oss vara lyckliga igen. Bara en gång till.
Jag lovar dig att allt ska vara avklarat tills vi kommer hem igen.
Jag hämtar bilen.
Hatet och hämndbegäret har lämnat mig-
-men hur är det med dig?
Jag försöker hitta ett sätt att bevisa det på.
Kanske vet jag ett sätt.
Låt oss simma långt ut-
- att vi knappt har krafter till att komma i land igen.
- Hur kan det... - Vill du inte göra det?
Detta är långt nog.
- Är du trött? - Mycket trött. Hur är det med dig?
Jag mår bra.
Jag ville bara vara säker på att du litade på mig.
Om du inte litade helt på mig-
-och du inte ville ha med mig hem-
-så kan du bara simma tillbaka.
Jag är så trött att jag inte kan ta mig in själv.
- Ingen får någonsin veta det. - Cora, älskling. Säg inte mer.
Jag ska nog ta dig in.
Är du säker nu?
Ja. Jag är säker.
Jag har väntat länge på den kyssen.
När vi kommer hem ska det finnas kyssar.
Kyssar fyllda av drömmar.
Livets kyss... inte dödens.
Jag hoppas att jag kan vänta.
Älskade...
Se UPP!
Cora!
Chambers åtalad för mord efter fingerad olycka
Frank Chambers och den döda kvinnan-
- mördade först hennes man för att få hans egendom.
Därefter mördade Chambers henne för att få allt för sig själv.
Juryn sammanträdde bara i fem minuter.
Domaren sa-
- att jag fick samma straff som vilken annan galen hund.
Nu kommer vi till det som är viktigt för mig. Fader.
- Tror ni att han visste det? - Att ni inte... slog ihjäl henne?
Hon måste veta det.
Men det är det hemska när man ger sig in på mord.
Kanske flög det genom hennes huvud när bilen kolliderade-
-att jag gjorde det med vilje.
- Tror ni att han vet sanningen? - Vi kan hoppas på det.
Vi fick en dålig start. Och vi fann aldrig den rätta vägen.
Jag älskade henne så högt att jag ville dö för henne!
Jag har precis talat med guvernören.
Jamen. Jag gjorde det inte!
Och om vi säger att ni inte gjorde det?
Få guvernören till att ge mig en ny rättegång!
Låt oss då säg att ni blev frikänd för mordet på Cora. Vad då...?
I går blev dödsboet i Twin Oaks sålt på auktion.
Mannen som köpte kassaapparaten hittade ett brev i lådan.
Han gav det till mig. Det är till er från Cora.
Det är ett mycket vackert brev.
Skrivet av en flicka som älskade en man mycket högt.
Jag tror att det blev skrivet samma kväll som han dog.
- Ett farväl. Eller? - Hon försökte resa bort.
Och när han inte trodde att det skulle bli läst av andra än er-
- så liknade innehållet mycket av ett erkännande-
- så att ni kan dömas för mordet på hennes man.
Så om ni blev fri-
-skulle ni snart vara här igen.
Så vilken nytta skulle det göra?
Det som händer med mig är alltså inte för att ha dödat henne?
Nej. Det är för mordet på Nick.
Det är någonting med detta som är lika med...
när man går och väntar på ett brev man ser fram emot att få.
Man går i närheten av dörren-
- för att man är rädd för att inte höra när postmannen ringer på.
Man tänker inte på att han alltid ringer två gånger.
Ursäkta?
Han ringde två gånger efter Cora och nu ringer han två gånger efter mig.
Något sånt där.
Sanningen är att man alltid hör honom andra gången.
Även om man så är längst ner i trädgården.
Fader. Ni hade rätt.
Allt ordnar sig.
Gud vet uppenbarligen mer om detta än vad vi gör.
På ett eller annat sätt måste Cora böta för Nicks liv med sitt eget.
Och nu är det min tur.
Fader. Vill ni be en bön för mig och Cora?
Och om ni kan finna det i ert hjärta...
så låt oss vara tillsammans. Var det än är.